‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫ברוכים הבאים לגיהינום!‬
‫ניקולס?‬
‫סברינה.‬
‫-ניק!‬
‫סברינה!‬
‫את לא אמורה להיות כאן.‬ ‫-גם אתה לא.‬
‫לכי!‬
‫לפני שהוא יחזור.‬
‫לפני שמי יחזור?‬
‫אבא שלך!‬
‫דימיטרה מאום אמאטום!‬
‫לא, עזבי אותי. אני רק אעכב אותך.‬
‫אין סיכוי שבגן עדן.‬
‫קלאודרה פורטס מורטיס!‬
‫אני אוהבת אותך, ניק.‬ ‫-סברינה.‬
‫אבא אוהב אותך.‬
‫ילדים, שבו בבקשה.‬ ‫אנחנו מתחילים. צלחות נקיות, בבקשה.‬
‫כולם לשבת. שלום, מתוקה. ישנת טוב?‬
‫ישנתי בסדר, דודה הילדה.‬ ‫-כן. שבי כאן ותתכבדי.‬
‫בסדר, הכנתי לנו ארוחת בוקר אנגלית כהלכתה.‬
‫ביצים ובייקון, לחם מטוגן, שעועית אפויה, ‬
‫עגבניות צלויות ונקניקיות טעימות.‬
‫חשבתי שאוכלים היום פרנץ' טוסט ושטרודל.‬
‫סליחה?‬
‫זו לא מסעדה בשירות מלא.‬
‫זה הבית שלנו, ‬
‫ובנדיבותנו הרשינו לכולכם להתארח פה‬
‫אחרי שכנסיית הלילה הושמדה‬
‫בידי הנבל פאוסטוס בלאקווד.‬
‫במחיר אישי כבד, יש לציין.‬
‫שוב לא היו לי מים חמים לאמבטיה הבוקר.‬
‫ולכן יש לי הודעה.‬
‫עבר חודש.‬
‫אתם ישנים על הרצפה שלנו‬ ‫ולובשים בגדים שנתפרו מהווילונות שלנו.‬
‫הגיע הזמן לפתוח מחדש‬ ‫את האקדמיה לאומנויות בלתי נראות‬
‫ולחדש את הפולחן בכנסייה המחוללת.‬
‫אבל מי ינהל את האקדמיה?‬ ‫-איזו שאלה.‬
‫אני, כמובן.‬
‫אהיה המנהלת.‬
‫מי יערוך את המיסה השחורה?‬
‫זה לא חשוב כרגע.‬
‫אחרי ארוחת הבוקר, אספו את חפציכם.‬
‫יידרשו מכשפות רבות ומטאטאים רבים‬ ‫כדי להשיב את המקומות האלה למצבם הקודם.‬
‫אז מי לדעתך יערוך את המיסה השחורה?‬
‫והאם עדיין תהיי הכוהנת הגדולה, כמו שאמרת?‬
‫למה לא?‬
‫אני מכירה את הטקסים, ‬ ‫את הסקרמנטים, את כתבי הקודש.‬
‫אז השאלה היא למי נתפלל במיסה השחורה.‬
‫לא לאדון האופל.‬
‫לא נתפלל לאבי לכאורה, ‬ ‫לא אחרי מה שהוא עשה לנו.‬
‫ומה שהוא ממשיך לעשות לניק.‬
‫טעיתי כשהנחתי לגברת שטן לקחת אותו.‬ ‫-הגנת עלינו.‬
‫כן, אבל מה בדבר ניק?‬
‫הוא סובל בגיהינום.‬
‫וזה לא בסדר.‬
‫סברינה.‬
‫הניחי לה, הילדה.‬
‫את לא יכולה לגונן על סברינה הפעם.‬
‫את יודעת למה היא יוצאת מוקדם‬ ‫כל בוקר, נכון? היא הולכת לשערים.‬
‫היא כנראה יושבת שם לבד בחושך‬
‫וממררת בבכי.‬
‫סיג'ילס ויקיסם, סיג'ילס אפרטס.‬
‫סיג'ילס ויקיסם, ‬
‫סיג'ילס...‬ ‫-ברינה?‬
‫רק עוד כמה חזרות, הארווי.‬
‫בסדר.‬
‫רק שאבא שלי לא יתפוס אותנו בדרך החוצה.‬
‫בסדר.‬
‫ננסה שוב מחר.‬
‫כמה פעמים שתרצי, סברינה.‬
‫היי, אפשר לשאול שאלה?‬
‫מה יקרה אם נצליח איכשהו‬ ‫לשחרר את ניק מהגיהינום?‬
‫בכל זאת...‬
‫השטן עדיין בתוכו, נכון?‬
‫נמצא מלכודת טובה יותר.‬
‫כלא טוב יותר לאבא שלי.‬
‫את מדהימה, את יודעת?‬
‫ניק בגד בך, ‬
‫אבל עדיין תסכני הכול למענו.‬
‫זה לא פשוט כל כך, הארווי.‬
‫כשאדון האופל מבקש ממך לעשות משהו, ‬
‫אם את חסידה שלו, ‬ ‫ואנחנו המכשפות אכן חסידותיו, ‬
‫או היינו, ‬
‫קשה לסרב.‬
‫זה עדיין היה קטע מסריח, לדעתי.‬
‫- ג'ולי פרוסט, טעמים מדליקים! -‬
‫קצת מוקדם בשנה לגלידה, לא?‬
‫חדר מתים ספל... האב בלאק...‬ ‫פאוס... איך אפשר לעזור?‬
‫מה שלומך, אחותי? את מצליחה לישון?‬
‫אני ישנה המון...‬
‫בין סיוט לסיוט.‬
‫ברינה, את לא יכולה להמשיך לעשות את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את הולכת לשערים כל יום.‬
‫תקשיבו, חבר'ה...‬
‫אנחנו לא אומרים לך לוותר על ניק.‬
‫אבל את לא יכולה לוותר על שאר החיים שלך.‬
‫זה מה שאמרתי. תצטרפי ללהקה שלנו.‬
‫אין לי חשק לשיר בזמן האחרון, הארווי.‬
‫לחלופין, את יכולה להצטרף איתי‬ ‫לקבוצת המעודדות.‬
‫את רצינית?‬
‫למה לא?‬
‫אנחנו בנות 16, אנחנו אוהבות לרקוד, ‬
‫ואת לא יכולה לחשוב על הגיהינום כל הזמן.‬ ‫-אני לא חושבת על הגיהינום, אלא על ניק.‬
‫גברת וורדוול.‬
‫חזרת?‬
‫אכן, מר מרלין, ‬
‫אחרי חופשה נחוצה ביותר.‬
‫אני כבר לא המנהלת, אלא רק מורה.‬
‫מר גרלנד אמר לי‬ ‫שלאחרונה התמקדתם בשירה אפית.‬
‫ביאוולף, לא כן?‬
‫אבל בשבועות האחרונים נמשכתי דווקא‬ ‫לקומדיה האלוהית של דנטה, ‬
‫ובייחוד לחלק הראשון, "התופת", ‬
‫המתאר את מסעו של המשורר לגיהינום.‬
‫יש קטע מהשיר בספר הלימוד שלכם.‬
‫מי רוצה להתחיל בקריאה?‬
‫אתם רואים? בכל הכוח.‬
‫זלדס.‬
‫תראי, אחותי, פסלו של אל השקר‬ ‫הפך לתל חורבות.‬
‫נפלא. אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫תודה.‬
‫התקשרו מהמועצה.‬
‫מכנסים פגישה חשובה, ‬
‫ותורו של האב בלאקווד לארח את הפגישה.‬
‫השבח לגן עדן.‬
‫למועצה אין מושג מה קרה כאן, ‬
‫ואם יגלו מה עשינו לאדון האופל...‬
‫ישלחו את כולנו לגרדום.‬
‫גברת וורדוול.‬
‫איך אפשר לעזור לך, סברינה?‬
‫האמת שבאתי לבדוק מה קורה איתך.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא זוכרת מה קרה‬ ‫בשלושת החודשים האחרונים, ‬
‫אבל מתברר שהייתי עסוקה בכל מיני דברים, ‬
‫ולרופאים אין שום הסבר רפואי או הגיוני.‬
‫והעניין הפתאומי שלך ב "התופת" של דנטה?‬
‫לזה דווקא יש לי הסבר.‬
‫לאחרונה אני סובלת מסיוטים על שדים‬ ‫וחזיונות של הגיהינום.‬
‫והתחלתי לקרוא ספרים על התופת כסוג של...‬
‫תרפיה, אני מניחה.‬
‫אומרים שהוא ירד לשם, את יודעת.‬
‫דנטה.‬ ‫-איך זה אפשרי?‬
‫כמה מהאומנים הדגולים ביותר‬ ‫יצרו יצירות העוסקות בגיהינום, ‬
‫והתוצאה כה אותנטית, עד שנדמה שהם...‬
‫ודאי ביקרו שם בדרך כלשהי.‬
‫הירונימוס בוש, למשל.‬
‫הציורים שלו תוארו‬ ‫כ "חלונות המשקיפים על גבעות הגיהינום" .‬
‫חלונות?‬
‫גברת וורדוול, ‬
‫את גאונה, ‬
‫ואני שמחה מאוד שחזרת.‬
‫זאת באמת את, נכון?‬
‫מי עוד אהיה?‬
‫דוריאן?‬
‫דוריאן גריי. אני צריכה עזרה.‬
‫אל תסתכלי עליי, אני מחריד!‬ ‫-מה? מה קרה?‬
‫יצא לי...‬
‫חצ'קון.‬
‫לא יצא לי חצ'קון מאז שבזיל צייר את דיוקני.‬ ‫-למעשה, לכן באתי.‬
‫אתה אספן אומנות, נכון?‬
‫יש לך ציורים של הגיהינום?‬
‫כמה וכמה. לכולם יש, לא?‬
‫כן, אבל האם אחד מהם הוא שער לגיהינום?‬
‫את חושבת שתקפצי לביקור קצר בגיהינום‬ ‫ותצילי את ניקי המתוק?‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫ברגע שאת בגיהינום, ‬
‫אף אחד לא ממהר להניח לך לעזוב. וכן, ‬
‫יש לי...‬
‫שער.‬
‫וארשה לך להשתמש בו, ‬
‫אבל יש לכך מחיר.‬
‫אני רוצה שתביאי לי משהו משם.‬
‫תן לי לנחש. הנשמה שלך?‬
‫לא.‬
‫היא חסרת תועלת עבורי.‬
‫רק פרח אחד צומח בגיהינום, ‬
‫ביער הייסורים.‬
‫פרח הרוע.‬
‫זה הפרח שהעניק השראה למשורר בודלייר.‬
‫צוף הפרח יעזור לי לטפל ב...‬
‫פניי המעוותים.‬
‫הביאי לי אותו, ‬
‫ואעניק לך מעבר בטוח לגיהינום.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אבל אני מבקשת מעבר בטוח לא רק לעצמי.‬
‫- מועדון פחד -‬
‫חבר'ה!‬
‫סברינה?‬ ‫-חבר'ה, יש לי תוכנית.‬
‫הגיע הזמן למבצע "לך לעזאזל".‬
‫רגע, זאת אומרת ש...‬ ‫-הולכים לגיהינום?‬
‫ממש לגיהינום?‬ ‫-כן, מצאתי דלת אחורית.‬
‫אני חייב לשאול, ‬ ‫לבני אדם מותר להיכנס לגיהינום?‬
‫טכנית, לא, אבל אפשר לעקוף את זה.‬
‫פשוט צריך להתכונן מראש.‬
‫אם אתם מוכנים לעזור.‬
‫רוקנ'רול!‬
‫הדודות שלך בבית?‬ ‫-לא.‬
‫הן באקדמיה, אז זה עיתוי מושלם.‬
‫תזכירי לי, מה החומר הזה?‬ ‫-מי אפסיים.‬
‫מים ששטפו בהם גופה.‬
‫ולמה אנחנו עושים את זה?‬ ‫-ככה השדים לא יריחו אותנו.‬
‫וננעל את הנעליים האלה.‬
‫נעליים של אנשים מתים.‬
‫כי רק המתים רשאים להלך בשבילי הגיהינום.‬
‫בסדר.‬
‫מצטערת, סיילם, אתה לא יכול להצטרף.‬
‫אם תבוא איתנו, כל כלבי הגיהינום, ‬ ‫מברגסט ועד אולד שאק, ירדפו אחרינו.‬
‫כיבוי אורות, תלמידים.‬
‫הגיע הזמן להתפלל.‬
‫אדון האופל הטמא, ‬
‫קח את נשמתי ועשה בה כרצונך, ‬
‫וכך אעשה גם אני בבשרי עלי אדמות.‬
‫השבח לשטן.‬
‫אני לא שקטה, אחותי.‬
‫עודנו מתפללים לאדון האופל, אך הוא ביקש‬ ‫לשעבד אותנו והדחנו אותו מכס מלכותו.‬
‫השקר טורד את מנוחתי.‬
‫אני יודעת. אולי נספר לתלמידים את האמת?‬
‫אולי נתפלל ללילית?‬
‫לא, אני לא מסוגלת.‬
‫התלמידים כבר איבדו את משפחתם ואת חבריהם.‬ ‫לא אקח מהם גם את האל שלהם.‬
‫חוץ מזה, יש לנו בעיות ארציות יותר.‬
‫מה, ביקור המועצה?‬
‫אל תדאגי, זלדס. יש לי מתכון מושלם בשבילם.‬
‫חכי ותראי.‬
‫ראו, נופי הגיהינום!‬
‫ראו הוזהרתם, התופת היא מקום בודד ושומם.‬
‫ייתכן שלא תראו מפלצות או שדים רבים, ‬ ‫אבל הם שם.‬
‫מצאו את הדרך לעיר פנדמוניום‬ ‫במהירות האפשרית, ‬
‫ואל תשכחו, ‬
‫הלחש שנתתי לכם, ‬
‫לחש ההחזרה, ‬
‫יפעל רק אם הפרח שלי יהיה בידיכם.‬
‫אני אוהבת אתכם.‬
‫וחוץ מזה, תישארו צמודים.‬
‫דרכי עובר נתיב אל הממלכה הטמאה, ‬
‫דרכי עובר נתיב אל עיר הפחד והתאווה, ‬
‫אני שער האבודים והנשכחים, ‬
‫אתם הנכנסים בשעריי, זנחו כל תקווה.‬
‫כולם בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫רגע, הגיהינום הוא חוף ים?‬
‫- חופי היגון -‬
‫חופי היגון.‬
‫חבר'ה, תראו.‬
‫מה הדברים האלה?‬
‫אלה נשמות הארורים.‬
‫הם טובעים בבוא הגאות, ‬
‫שוב ושוב...‬
‫לנצח נצחים.‬
‫אנחנו מחפשים את לילית.‬
‫גברת שטן, מלכת הגיהינום.‬
‫היא בפנדמוניום. אתה יודע איך מגיעים לשם?‬
‫כל הדם זורם לפנדמוניום.‬
‫עקבו אחר הדרך העקובה מדם‬ ‫ותמצאו את כס הגיהינום.‬
‫תודה.‬
‫מי אתה?‬
‫אל תסטו מן הדרך.‬
‫חכם מצידכם לנעול נעלי מתים, אבל...‬
‫כל שד עם טיפת ניסיון‬ ‫מריח בשר אדם ממרחק קילומטרים.‬
‫בואו.‬
‫נלך.‬
‫- ניו אורלינס -‬
‫הדירה שייכת לחברה שלי, ‬
‫אבל היא מרשה לי להתארח כאן כשאני בחופשה.‬
‫זה לא הרבה, אבל...‬
‫לא, זה בסדר, גברת דובואה.‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫אני יודעת שהשעה מוקדמת ורק עכשיו נפגשנו, ‬ ‫מר ווד, אבל תרצה לשתות?‬
‫בבקשה.‬
‫מה תשתה?‬
‫ויסקי.‬
‫עם קרח.‬
‫צר לי, אבי.‬
‫נגמר הקרח.‬
‫התרוצצנו בכל רחבי העולם בחיפושים אחריך.‬
‫בן בלייעל.‬
‫איפה הם? איפה החבאת את אחי ואחותי?‬
‫אם תהרגי אותי, לא תמצאי אותם לעולם.‬
‫נהפוך הוא, ‬
‫נוכל לחלץ את המידע מגופתך בקלות‬ ‫באמצעות נקרומנסיה.‬
‫פרודנס יקירתי, אנא ממך.‬
‫את הבת שלי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני סולח לך על חטאייך.‬
‫שניכם כה עלובים, איזה בזבוז.‬
‫לעולם לא תמצאי אותו.‬
‫הוא נעלה עלייך בכל מובן.‬
‫בשם השטן המתוק.‬
‫זה אחד מנערי יהודה של בלאקווד‬ ‫שהשתמש בלחש הסוואה.‬
‫אז הגיע לו למות, בדומה לאבי המקולל.‬
‫אנחנו משתמשים באותם תכסיסים שוב ושוב.‬
‫- שדה העדים -‬
‫אל תסתכלו. פשוט תתקדמו.‬
‫רגע, זה...‬
‫דוד ג'סי?‬
‫דוד ג'סי!‬
‫לא!‬ ‫-תיאו, תחזור. אסור לנו לסטות מהשביל.‬
‫לא משנה.‬
‫דוד ג'סי, ‬
‫איך הגעת לכאן?‬
‫אתה לא שייך לכאן.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫סוזי?‬
‫מה קרה לך, דוד ג'סי?‬
‫היא שלחה אותי לכאן.‬ ‫-מי?‬
‫לילית.‬
‫לילית?‬
‫גברת שטן?‬
‫סברינה, את לא יכולה לעשות משהו?‬ ‫להטיל כישוף כלשהו?‬
‫קווי אפקטו פרוטגו, מיקסטיסקווה יובס‬ ‫סרפנטיבוס אט פוסטריס מאיס סטירפיקווה.‬
‫זהו.‬
‫איש לא יפגע בו לפני שנחזור.‬
‫תודה.‬
‫אישאר איתו ליתר ביטחון.‬ ‫-תיאו, תאמין לי, ‬
‫אני יודעת שזה נורא, ‬
‫אבל כדי לחלץ מכאן את הדוד שלך‬ ‫עלינו להגיע לפנדמוניום, ‬
‫ונגיע לשם רק אם נישאר יחד.‬
‫אני נשבעת לך שאשחרר אותו מכאן.‬
‫בסדר?‬
‫מה זה?‬
‫בתו של מורנינגסטאר נמצאת כאן? בממלכה שלנו?‬
‫כן, גבירה.‬ ‫היא הולכת בעקבות הדרך העקובה מדם.‬
‫אני לא מופתעת.‬
‫זה היה רק עניין של זמן.‬
‫היא באה להציל אותך, כן?‬
‫מה אמרת? דבר בקול רם.‬
‫בלעת את הלשון?‬
‫אה, נכון. היא אצלי.‬
‫אם היא הולכת בעקבות הדרך העקובה מדם, ‬
‫היא תחצה בקרוב את יער הייסורים.‬
‫אמור לי, משרת, ‬
‫האם היערן משומן היטב?‬
‫איך אני נראית, אחותי?‬
‫כמו דמות מרומן של דפנה דה מוריאה.‬
‫איך אני נראית?‬
‫משכנע מספיק.‬ ‫אבל זהירות, אל תשכחי את הקול שלו.‬
‫איזו עוגה זאת?‬
‫זו עוגת דבש טעימה שמטרתה להשפיע על המועצה.‬
‫אנחנו מוכרות להן סיפור מצוץ מהאצבע, ‬ ‫כאילו הכול יופי-טופי, נכון?‬
‫הפינוק הטעים הזה ימתיק את הסיפור, ‬
‫כדי שכל העניין יחליק בגרון בקלות.‬
‫נקווה שקסם המטבח שלך יספיק, אחותי.‬
‫התמונה הזאת בחיים לא תצא לי מהראש.‬
‫הציפורים...‬
‫הציפורים אכלו אותו, ברינה.‬
‫הן ניקרו בבשרו.‬
‫ברינה, איך אמרת שקוראים ליער ההוא?‬
‫יער הייסורים.‬
‫בסדר. אז...‬
‫- יער הייסורים -‬
‫נראה לי שאנחנו בתוכו.‬
‫תקשיבו לעצים.‬
‫לדברי דוריאן, פרח הרוע גדל כאן בסביבה, ‬ ‫ויש רק פרח אחד כזה.‬
‫אני לא מאמינה שאני מציעה את זה.‬
‫אולי סברינה ואני נחפש בצד הזה של היער, ‬ ‫והארווי ותיאו יחפשו בצד השני?‬
‫חבר'ה, אל תעשו רעש, בסדר?‬
‫יש לי תחושה שהשפעתם של מי האפסיים נחלשה, ‬ ‫והם כבר לא מסתירים אותנו מפני השדים.‬
‫רוז, שמעת את זה?‬
‫נשמע שמישהו שר.‬
‫הארווי, שמעת את זה?‬
‫את מה?‬
‫נשמע שמישהו חוטב עצים.‬
‫הארווי?‬
‫תישאר רגוע, תיאו.‬
‫הנה הוא!‬
‫פרח הרוע.‬
‫אני בטוחה שזה הפרח.‬
‫הפרח באמת שר?‬
‫זה כמו משהו מהאגדות.‬
‫רוז, חכי.‬
‫אנחנו חייבות להיזהר ולא להידקר מהקוצים.‬
‫למה? מה יקרה אם נידקר?‬
‫אם קוץ יינעץ בבשרנו, ‬ ‫נירדם ולא נתעורר לעולם.‬
‫אני לא מאמין!‬
‫תיאו, תברח!‬ ‫-מה איתך?‬
‫תברח! תקרא לסברינה, אנחנו זקוקים לקסם שלה!‬
‫תיאו?‬
‫איש פח מטורף מנסה להרוג את הארווי.‬ ‫-מה?‬
‫מלח האוקיינוס ומלח האדמה, ‬ ‫הפעילו עליו את כוח הבלימה!‬
‫רגלי ברזל וידי פלדה יתכסו מיד בחלודה!‬
‫הארוו?‬
‫הארווי?‬
‫טומי?‬
‫למה הרגת אותי?‬
‫הייתי מוכרח, טומי.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אני מחכה שתצטרף אליי.‬
‫מצטערת, הארווי.‬
‫זה לא היה אחיך.‬
‫בוא.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מה אמרת?‬
‫הם נמלטו מהיערן?‬
‫כן, גבירה.‬
‫אם כך, הגיע הזמן‬ ‫שמישהו ילמד את הפרחחים האלה לקח.‬
‫כן.‬
‫שני ידידים ותיקים יתאימו למשימה.‬
‫בשבועות האחרונים התקרבנו אליו מאוד, ‬
‫אבל אבי חמק מאיתנו פעם אחר פעם.‬
‫אביך מטורף, ‬ ‫אך הוא שולט באומנויות המיסטיות.‬
‫אנחנו היינו תלמידיו.‬
‫הוא לימד אותנו‬ ‫את כל מה שאנחנו יודעים על כישוף.‬
‫לפיכך, הדעת נותנת‬ ‫שלעולם לא נגבור עליו ולא נתפוס אותו.‬
‫ואם נשתמש בכישוף מסוג אחר?‬
‫סוג שהוא לא לימד אותנו.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫- חנות וודו -‬
‫המקום הזה קורע מצחוק.‬
‫את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?‬
‫סליחה?‬
‫באנו לקריאה.‬
‫טארוט, עלי תה או רגלי תרנגולת?‬
‫לא, זה לתיירים.‬
‫אנחנו מעוניינים‬ ‫בקסם הוודו האמיתי של ניו אורלינס.‬
‫נעים מאוד.‬
‫אני ממבו מישל מארי לה פלר, ‬ ‫הכוהנת הגדולה של האיטי, ‬
‫בת לשבט טיאנו, חסידה נאמנה של גאניי, ‬
‫ואני לא מתעסקת בוודו המזויף והעלוב‬ ‫של ניו אורלינס.‬
‫זה בית של ילידת האיטי, ‬
‫אתם מבינים?‬
‫כן.‬
‫ובבית הזה, יקירי, וודו הוא דרך חיים.‬
‫אתם מכשפים.‬
‫מניו אינגלנד, כן?‬
‫מה אתם מחפשים?‬
‫לא מה. מי.‬
‫גבר.‬
‫בוגד.‬
‫רוצח.‬
‫מישהו שעשוי להיות בכל מקום בעולם, ‬
‫ואפילו בממד אחר.‬
‫תזדקקו למפה של העולם, ‬
‫ולדבר מה הקשור לאדם הזה...‬
‫שיער, בגדים, תמונה.‬
‫הדם שלו?‬
‫הדם שלו זורם בעורקיי.‬
‫זה יספיק.‬
‫זה היה הקול של טומי, רוז.‬
‫והפרצוף שלו.‬
‫אני יודעת, בייב.‬
‫אבל אני מסכימה עם סברינה.‬ ‫זה לא היה אח שלך, בסדר?‬
‫זה המקום הזה.‬
‫הוא מתעתע בך.‬ ‫-חבל שבאתי.‬
‫חבר'ה?‬
‫בחיים לא נגיע לפנדמוניום.‬
‫- תיכון בקסטר -‬
‫כדאי שנלך.‬
‫ברגע זה.‬
‫אתם הולכים?‬
‫לא, העלמה ספלמן. חוששני שלא.‬
‫המנהל הות'ורן?‬
‫שקט, תלמידים. שבו במקומותיכם, ‬
‫כי השיעור...‬
‫התחיל!‬
‫ברינה?‬
‫אני מפצירה בקול רם וברור, ‬ ‫סלק מכאן את המורה הארור!‬
‫נו, באמת. העלמה ספלמן.‬
‫לא.‬
‫- אסור להטיל לחשים! -‬
‫לא תטילי שום לחש.‬
‫ועכשיו, יש לנו הפתעה היום: אורחת מיוחדת.‬
‫ייתכן שאחת מכם מכירה אותה בשם...‬
‫סבתא?‬
‫ילדה, עשית לי את המוות.‬
‫ועכשיו אני אעשה לך את המוות.‬
‫מה? למה?‬
‫כי אבא שלך הוא מטיף ואת בגיהינום, זה למה.‬
‫ניחנת במתת היכולת, ‬
‫ובזבזת אותה על עזרה למכשפות.‬
‫יודעת מה?‬
‫התכוונתי לשאול מי מתנדב לעזור לי‬ ‫בשיעור האנטומיה שלנו היום, ‬
‫אבל עכשיו נראה לי שנתחיל...‬
‫בעלמה ווקר.‬
‫הוד רוממותך המרושעת, ‬
‫צר לי לבשר ששלושת מלכי הגיהינום חזרו.‬
‫אמור למלכים‬
‫שלא נרשה להם לקרוא תיגר על סמכותנו שוב.‬
‫אני מבין, הוד רשעותך, ‬
‫אבל הם הביאו איתם את שבטי הגיהינום.‬
‫אם כך...‬
‫עלינו לשאת את עלבונם של הטוענים לכתר, ‬
‫הקוראים תיגר על מלכותנו, ‬
‫בעוד סברינה מורנינגסטאר פולשת לממלכתנו‬
‫ומבקשת לקחת מאיתנו‬ ‫את חיית המחמד האהובה שלנו.‬
‫רגע.‬
‫כמובן.‬
‫אמור למלכים שנקבל אותם לפני סוף היום.‬
‫אבל ראשית הבא לי את סברינה.‬ ‫בריאה ושלמה, בבקשה.‬
‫וחבריה למסע?‬
‫אם הם יישארו בחיים, ‬ ‫יהיה לה יותר מה להפסיד, ‬
‫אבל למען האמת, אנחנו אדישות לגורלם.‬
‫אולי אצליח‬ ‫להרוג שתי ציפורים סטימפליות במכה אחת.‬
‫זו עוגת דבש. תוצרת בית.‬
‫את רשאית להגיש לי פרוסה גדולה, ‬ ‫גברת בלאקווד.‬
‫נכבדיי, חברי המועצה, אנא סלחו לי.‬
‫איפה היינו?‬
‫דיברנו על היעדרותך הבולטת‬
‫מפגישת המסדרים בחודש שעבר.‬
‫פגישת המועצה.‬
‫כן, עכשיו נזכרתי.‬
‫אכלתי קארי מקולקל לילה לפני כן.‬
‫הקיבה שלי כבר לא חזקה כשהייתה, לצערי.‬
‫נחמד מצידכם לקפוץ לביקור.‬
‫יש עוד נושא אחד לדיון, פאוסטוס.‬
‫כמה מחברי המועצה הרחבה יותר, ‬
‫לא אנחנו, לא אף אחד כאן, ‬
‫דיווחו על ירידה קלה בעוצמתם, ‬
‫באונם, בכוחם, אפשר לומר.‬
‫פאוסטוס, האם גם אתה חווית תסמינים דומים?‬
‫אני כשלעצמי לא חשתי בכך.‬
‫אבל אם יותר לי להציע, ‬
‫אולי מוטב שתתפללו לאדון האופל‬ ‫ותבקשו ממנו הכוונה.‬
‫האם...‬
‫התפללתם בזמן האחרון?‬
‫אנחנו בקשר רצוף עם אדון האופל.‬
‫דיברתי איתו ישירות רק הבוקר.‬
‫והאם אדון האופל ענה לך?‬
‫כמובן.‬
‫שמעת אותם?‬
‫הם שיקרו במצח נחושה‬ ‫ואמרו שדיברו עם אדון האופל. הבל הבלים.‬
‫צבועים ושרלטנים אחד-אחד, שקרנים חסרי בושה.‬
‫אם ברצוני לבנות את המסדר הזה מן היסוד, ‬
‫עלינו לספר את האמת לצאן מרעיתנו.‬
‫מה, אפילו לגבי אדון האופל?‬
‫גרסה כלשהי של האמת, לכל הפחות.‬
‫אוי, לא.‬
‫בבקשה.‬
‫סבתא רות, בבקשה, תפסיקי!‬
‫אם תפגע בה, אני נשבע באלוהים...‬
‫באלוהים?‬
‫אתם בתיכון בגיהינום.‬
‫אין כאן אלוהים.‬
‫הוא יהיה הבא בתור!‬
‫לא!‬
‫בבקשה!‬
‫סליחה, הוד נפיחותכם.‬
‫המלכה מבקשת שהילדים יתייצבו בפניה.‬
‫אבל היא שלחה אותנו לכאן כדי לענות אותם.‬
‫למלכתנו שמורה הזכות לשנות את דעתה.‬
‫שנלך, ילדים?‬
‫הערב, ילדים, ‬
‫נישא תפילה ל...‬
‫מישהו אחר.‬
‫לילית שבשאול, ייטמא שמך, ‬
‫מקוללת את בנשים‬
‫ומקוללים פירות בטנך, ‬
‫השדים.‬
‫ברחת מן הגן, ‬
‫שם גרו החלשים, ‬
‫ולא חיית בבושה.‬
‫לילית הטמאה, אם הלילה, ‬
‫התפללי בעדנו, החוטאים, ‬ ‫עתה ובשעת הכישוף של מותנו.‬
‫השבח לגברת שטן.‬
‫השבח לגברת שטן!‬
‫שמעת את זה?‬
‫הם מתפללים...‬
‫אליי.‬
‫המלכה לילית, אורחייך הגיעו.‬
‫סברינה, ‬
‫כמה נפלא שבאת לבקר.‬
‫הבאת איתך את ידידייך הקטנים.‬
‫את יודעת למה אני כאן.‬
‫כוונתך לניקולס סקראץ' הצעיר?‬
‫כן, הוא כאן.‬ ‫-ניק!‬
‫לא.‬
‫יהיה די והותר זמן‬ ‫לאיחוד המרגש אחרי ארוחת הערב.‬
‫יש כללים מסוימים שחייבים לציית להם, ‬
‫אפילו בגיהינום.‬
‫מה קורה? מה קורה לו...‬
‫בתוכו?‬ ‫-בתוך עצמו?‬
‫אני בטוחה שהוא ואדון האופל‬
‫מנהלים כל מיני שיחות מרתקות‬
‫בתוך כלא הבשר הנאה הזה.‬
‫עכשיו בואו איתי, כולכם.‬
‫תיכנע! תיכנע, יימח שמך!‬
‫לעולם! לעולם לא תימלט!‬
‫בבקשה, שבו, תאכלו.‬
‫תתרעננו.‬
‫אל תאכל את ההודו.‬
‫למה?‬ ‫-סמוך עליי.‬
‫זה לא אכיל.‬
‫שום דבר פה לא אכיל.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫למה את עדיין נראית כמו גברת וורדוול?‬ ‫-התרגלתי לחיות בעורה, ‬
‫וקשה למצוא פרצוף מוצלח יותר מזה.‬
‫תרצי לראות את פרצופי האמיתי?‬ ‫כלומר, את פרצופי הירוק?‬
‫לא. אני רוצה לשחרר מכאן את ניק.‬
‫ואת הנשמה של ג'סי פוטנאם.‬ ‫-ואת ג'סי פוטנאם.‬
‫ואפילו לא אשאל אם הוא כאן בגללך, ‬
‫כי זה מובן מאליו.‬
‫אברר את העניין. ג'סי פוטנאם, כן?‬
‫אבל, יקירתי, האם שכחת?‬
‫השטן שוכן בתוך ניקולס סקראץ'.‬
‫אמצא לאבי כלא אחר.‬
‫בסדר.‬
‫קחי אותו.‬
‫בתנאי אחד.‬
‫מה התנאי?‬
‫ההיררכיה בגיהינום התערערה מעט לאחרונה.‬
‫מלכי התופת מסרבים להכיר בסמכותי‬
‫כי איני מבית מורנינגסטאר.‬
‫אבל המים האפלים ישקטו אם רק...‬
‫תכתירי אותי למלכת הגיהינום.‬
‫כבר עשיתי את זה. הכתר על ראשך.‬
‫אני צריכה שתעשי זאת שוב.‬
‫כאן, באופן פומבי, ‬
‫כדי להעניק לגיטימיות לשלטוני.‬
‫ואז תחזירי לי את ניק?‬ ‫-כמובן.‬
‫בסדר.‬
‫אעשה את זה.‬
‫אבל בלי תכסיסים.‬
‫מצוין.‬
‫עכשיו, מי רוצה קינוח?‬
‫אל תאבד ריכוז.‬
‫נשארה לנו עבודה רבה.‬
‫קצת קסם סקס כדי לשפר את האווירה?‬
‫זה לא קסם סקס. זה קסם דם, זוכר?‬
‫הסכין של ממבו מארי אצלי.‬
‫סקוטלנד?‬
‫לוך נס, ליתר דיוק.‬
‫אז לשם נלך כדי להרוג את אבי.‬
‫אנשי חצר התופת, ברוכים הבאים.‬
‫יחי המלכים!‬
‫אורחת נכבדת הגיעה לעיר פנדמוניום.‬
‫לכבוד הוא לי להציג בפני השבטים‬ ‫את סברינה מורנינגסטאר, ‬
‫בתו של לוציפר מורנינגסטאר.‬
‫בהיעדרו, היא באה להכתיר אותי רשמית‬ ‫למלכת הגיהינום.‬
‫מה? לא.‬
‫נכון, סברינה?‬
‫כן, נכון מאוד.‬
‫בגידה!‬ ‫-חילול האופל!‬
‫לילית היא פילגש, לא מלכה.‬
‫איננו מכירים בסמכותה.‬
‫היא הייתה הזונה של לוציפר.‬
‫כאוס שורר בממלכות.‬
‫כדור הארץ, הבור, השמיים והקוסמוס, ‬
‫כולם דוחים את טענתה של לילית לכס המלכות.‬
‫ומי אתה מציע שישלוט?‬
‫יחי קאליבן, נסיך הגיהינום.‬
‫גופו נוצר מחמר הבור.‬
‫הוא בן התופת, ‬
‫והוא נולד לשלוט בממלכתנו האפלה‬ ‫ולהשיב אותה לגדולתה.‬
‫שוב שלום.‬
‫היי?‬
‫מה זה?‬
‫זו ישועה.‬
‫מאז שאדון האופל נטש אותנו, ‬ ‫תשעת מדורי הגיהינום קורסים.‬
‫אני, קאליבן, אשיב את הסדר על כנו‬ ‫ואעשה את מה שלוציפר לא הצליח לעשות...‬
‫אכבוש את כדה"א.‬
‫אהפוך אותו למדור העשירי‬
‫ואשעבד את בני התמותה והמכשפות.‬
‫המדור העשירי?‬
‫תשעה מדורים זה לא מספיק?‬
‫זו הפיכה.‬
‫נפסיד הכול.‬
‫בואי אליי, סברינה.‬
‫לוציפר.‬
‫בתי היקרה.‬
‫אכזבת אותי.‬
‫כנ"ל. איפה ניק?‬
‫בגדת בי.‬
‫ועל כך תיענשי בסבל נורא‬ ‫שכמותו אפילו הגיהינום לא ידע.‬
‫אבל הכתר מחכה לך.‬ ‫-אני לא רוצה אותו. מעולם לא רציתי.‬
‫אני רק רוצה שתחזיר לי את החבר שלי.‬
‫אין לך גאווה, ילדה?‬
‫ "הנסיך קאליבן", כפי שהוא קורא לעצמו, ‬ ‫הוא יציר עפר.‬
‫בעורקייך זורם דם מלכותי.‬
‫רק את יכולה להשיב את האיזון לגיהינום.‬
‫הגיהינום לא מעניין אותי.‬ ‫-אבל זו חובתך.‬
‫כשהאיזון מופר בגיהינום, ‬ ‫הוא מופר גם בגן עדן ובכדור הארץ.‬
‫זו קוסמולוגיה בסיסית.‬ ‫כדי לשמר ממלכה אחת, יש לשמר את כולן.‬
‫והכאוס שחולל ניסיונך הכושל לוותר על הכס‬ ‫כבר מאיים על גרינדייל היקרה שלך.‬
‫על מה אתה מדבר? מה מאיים עליה?‬
‫הקדמונים באים.‬
‫הם אמורים להגיע בכל רגע.‬
‫אתה משקר. שוב.‬
‫אני משקר לעיתים קרובות, אך לא הפעם.‬
‫ואיני משקר גם באומרי לך‬ ‫שרק מלכה אמיתית ניחנה בסמכות, ‬
‫בכוח לשחרר את ניקולס סקראץ' מהממלכה הזאת.‬
‫והמלכים לעולם לא יכירו בלילית, ‬ ‫לא משנה מה תאמרי או תעשי.‬
‫אז אם את רוצה אותו בחזרה...‬
‫לא, סברינה.‬
‫ניק!‬
‫אל תעשי את זה. זה מה שהוא רוצה.‬
‫ניק.‬ ‫-תשכחי מהמקום הזה. תשכחי ממני.‬
‫אבל תשתחרר מהגיהינום רק אם אהיה מלכה.‬ ‫-אני לא חשוב.‬
‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫אני מתגעגעת אליך נורא, כל שנייה בכל יום.‬
‫סברינה, ‬
‫בזכותך נשארתי בחיים ושמרתי על שפיותי, ‬
‫אבל את חייבת לשכוח ממני.‬
‫את חייבת להמשיך בחייך.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני אוהבת אותך, ניק.‬
‫ואני אוהב אותך, סברינה.‬
‫בסדר, מספיק.‬ ‫את יודעת מה עלייך לעשות, סברינה.‬
‫עלי לכס המלכות, קבלי את גורלך, ‬
‫ותצילי את החבר שלך, ‬
‫או שתיפרדי ממנו לנצח.‬
‫זו הפיכה.‬
‫נפסיד הכול.‬
‫לא.‬
‫לא נפסיד.‬
‫אני סברינה מורנינגסטאר, ‬
‫והכס שייך לי מכוח דמי ומוצאי.‬
‫מתחילים.‬
‫אבל תמסרי אותו לידיי, כן?‬
‫לא.‬
‫הוא שלי.‬
‫ואקח אותו.‬
‫איננו מקבלים זאת!‬
‫המכשפה חיה בכדור הארץ.‬ ‫היא לא יכולה לשלוט בגיהינום.‬
‫רואים שאף פעם לא למדת בתיכון.‬
‫את ילדה, ‬
‫לא מלכה.‬
‫אני אישה צעירה.‬
‫אינך יכולה למלא את חובותיו של אביך.‬
‫אני יכולה.‬
‫לילית תהיה היועצת שלי.‬ ‫-מה?‬
‫זה מה שמלכים ומלכות עושים‬ ‫כשהם צעירים מכדי לשלוט.‬
‫הם ממנים...‬
‫עוצר.‬
‫כן. למען האמת, היא צודקת.‬
‫אז את, לילית, תהיי העוצרת שלי.‬ ‫-איני מקבל זאת.‬
‫באילו נימוקים?‬
‫מלכים שולטים בכוח אלוהי.‬
‫בתו של מורנינגסטאר היא חצי בת תמותה.‬
‫היא אינה אלה כלל.‬
‫אם היא רוצה את הכתר, ‬
‫יהיה עליה להוכיח שהיא ראויה לו.‬
‫חוקי התופת קובעים כי אנשי החצר‬ ‫רשאים לקרוא תיגר על מלך או מלכה.‬
‫אני, קאליבן, נסיך הגיהינום...‬ ‫-אמת, ניתן לקרוא תיגר על מלך או מלכה, ‬
‫אך לשם כך דרוש מספר מסוים של חתימות.‬
‫במילים אחרות, לך לגן עדן!‬
‫אלא אם כן תרצה לערער עוד יותר‬ ‫את יציבות הממלכה.‬
‫כתר התופת ימחץ אותך.‬
‫אולי.‬
‫אולי לא.‬
‫בינתיים, זוהי פקודתי הראשונה כמלכה:‬
‫חצר התופת משוחררת.‬
‫כולכם רשאים לעזוב.‬
‫לכו!‬ ‫-כה אמרה המלכה.‬
‫זה היה אדיר.‬
‫בהחלט.‬
‫אבל יש לי עצה עבורך.‬
‫מלכה אמיתית מתייחסת לעצמה‬ ‫ב "פלורליס מייסטטיס" .‬
‫לשון רבים מלכותית.‬
‫אם כך, אנחנו מוכנות להחזיר עכשיו‬ ‫את ניק לגרינדייל.‬
‫סברינה?‬ ‫-ואת ג'סי פוטנאם.‬
‫אל תשכחי.‬
‫הנה.‬
‫נשמתו חופשייה, ‬
‫וכבר נוסקת מעלה אל השמיים.‬
‫תצטרכי ללמד אותי לעשות את זה.‬ ‫-ודברים רבים אחרים, אם ברצונך לשרוד.‬
‫המהלך הזה קנה לך מעט זמן, ‬
‫אבל שנינו יודעים שאינך באמת רוצה‬ ‫את הכס של אביך.‬
‫וגם המלכים ונסיכם הנבחר‬ ‫לא רוצים בך על כס המלכות.‬
‫הם יקראו עלייך תיגר.‬
‫ואני אחליט אם ברצוני להחזיק בו.‬
‫אבל לא כרגע.‬
‫כרגע, אני רק רוצה לחזור הביתה.‬
‫אני יכולה לעשות את זה?‬ ‫עם החברים שלי ועם ניק.‬
‫ועם הלשון שלו.‬
‫את המלכה.‬
‫את יכולה לעשות כל מה שתרצי.‬
‫בהנחה שיש לך דרך לחזור הביתה.‬
‫כן.‬
‫יש לי פרח ומילות קסם.‬
‫איבי לוקום נון סיקוט דומום.‬
‫ברוכים השבים.‬
‫איפה לכל השדים הפרח שלי?‬
‫הוא נמעך קצת.‬
‫את חושבת שאף אחד לא ימצא אותו כאן?‬
‫הדודות שלי פתחו מחדש את האקדמיה, ‬ ‫אבל אין סיכוי שיפתחו את הצינוק.‬
‫ואם הוא יברח?‬
‫השלשלאות שלו חושלו מפלדת דמשק‬ ‫והוא שוכב בתוך עיגול מלח, ‬
‫ואוודא שהנרות המרגיעים ידלקו ללא הרף.‬
‫אז מה הצעד הבא?‬
‫נוציא את אבא שלי מניק‬ ‫ונעביר אותו לגוף אחר.‬
‫לא. התכוונתי לצעד הבא שלך, כי עכשיו את...‬ ‫את יודעת.‬
‫מלכת הגיהינום.‬
‫טוב...‬
‫עשיתי את זה רק כדי להחזיר את ניק. כלומר...‬
‫ברור שאני לא עוברת לגיהינום.‬
‫ברינה, המשפט הזה גורם לי לחשוב ש...‬
‫את עוברת לגיהינום.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא עוברת לגיהינום.‬ ‫אולי אצטרך לגלם את התפקיד לזמן מה, אבל...‬
‫הלב שלי לא נמצא בגיהינום.‬
‫הוא נמצא פה איתכם ועם ניק‬ ‫ועם האקדמיה ותיכון בקסטר.‬
‫למעשה, רוז, אם את עדיין מצטרפת‬ ‫לקבוצת המעודדות, ‬
‫אני בעסק.‬
‫ברצינות?‬ ‫-לגמרי.‬
‫למרות שאני ממש לא מלכת הגיהינום, ‬
‫חברה אמרה לי פעם‬ ‫שאי אפשר לחשוב על הגיהינום כל הזמן.‬
‫לחיי סברינה ספלמן.‬
‫מעודדת ביום, ‬
‫מלכת הגיהינום בלילה.‬
‫חבר'ה, מה זה היה?‬
‫כלום. רק הרוח.‬
‫הקדמונים באים.‬
‫הם אמורים להגיע בכל רגע.‬
‫- תנו לגרינדייל לכשף אתכם! -‬